РЕЛІГІЙНІСТЬ ТА ЕМОЦІЙНО-ПОЧУТТЄВА СФЕРА ОСОБИСТОСТІ: ТЕОРЕТИКО-ЕМПІРИЧНЕ ДОСЛІДЖЕННЯ - Yaroschuk, Marianna (Психологічні перспективи, 2017)
У статті висвітлено результати теоретичного і емпіричного дослідження релігійності особистості у її зв’язку із емоційно-почуттєвою сферою. Встановлено, що релігійність є особистісною рисою, яка має зв’язки із низьким рівнем депресії, психологічним благополуччям, позитивними соціальними атитюдами, зменшеними ризиками розлучення та покращенням міжособових відносин у сім’ї. Визначено такі напрями розвитку релігійності в особистості: к пошук смислу, встановлення контролю, позбавлення тривоги, формування соціальної солідарності і ідентичності, особистісний саморозвиток. Результати емпіричного дослідження свідчать про те, що у студентів із усіма рівнями конотативного значення існують емоційні труднощі у встановленні міжособової взаємодії. Водночас особливості цих труднощів по-різному проявляються у студентів із різними рівнями конотативного значення на поняття «Бог». Обґрунтовано, що конотативні значення виражають первинні релігійні переживання особистості, які в подальшому визначають динаміку релігійності як особистісної риси. У студентів із високим рівнем конотативного значення спостерігаються нижчі показники порівняно зі студентами із середнім та низьким рівнями конотативного значення за шкалами невміння керувати власними емоціями, домінування негативних емоцій, негнучкість і неяскравість емоцій. Результати дослідження дають змогу дійти висновків про те, що вираження первинних емоційних переживань у ставленні до Бога як основи розвитку релігійності особистості позитивно впливає на емоції і почуття людини для встановлення ефективної міжособової взаємодії. Перспективним вважаємо вивчення релігійності з іншими особистісними станами і властивостями людини, а також впливу релігійності на якість життя особистості студента загалом.